Jeg plejede at elske min fars historier.
Indtil han fortalte mig en, da jeg blev ti år.
Der var engang et kongerige, hvor alle levede evigt.
Men da ingen døde, blev kongeriget blev overbefolket.
Så kongen, der blev presset ud af sit eget slot -
- af alle sine slægtninge, udstedte et påbud.
Alle i mit kongerige bedes udpege en person fra familien, som skal dø.
Vi afholder en massehenrettelse, der kan give tiltrængt plads.
Det gør mig ondt, men sådan er det.
Alle familierne udpegede en martyr, bortset fra en familie.
Vi kan ikke udpege en. Vi elsker hinanden så højt, at vi vil dø sammen.
Nej, de må ikke dø, de har bageriet. De laver landets bedste kanelboller.
Vi kunne alle skære en lem af.
Hvis vi slår alle stumperne sammen, er det som om her bor en mindre.
Spændende. Fortsæt.
Men datteren nægtede.
Jeg er glad for mine lemmer.
Vær ikke egoistisk, vil du hellere se en af os dø?
- Tag min arm. - Mit højre øre.
- Jeg kan undvære nogle fingre. - Jeg giver min næse.
Giv mig et ben, så har vi en aftale.
Jeg har to, så jo, jeg er med.
Da bødlen havde udført sin opgave-
- så familien forfærdelig ud, og forretningen gik dårligt.
Så familien solgte deres kanelboller via postordre til nabokongeriget.
Og da ingen så dem, fik de stor succes og tjente masser af penge.
Og faren sagde til datteren:
Der kan du se, hvad vi kan, når vi holder sammen.
- Slut. - Det blev min sidste fødselsdagsfest.
Der var to ting jeg elskede: Løb og matematik.
Far var matematiker, så at elske matematik var at elske min far.
- Hvad er det? Ligninger? - Ja.
Vi fandt begge to tryghed i tal.
I min familie var 1+1=3.
Livet var godt.
Min far løb for sit college, og jeg drømte om at vinde over ham.
Men på min fars sidste gode dag, vandt ingen.
Hvad er der galt?
Så begyndte jeg at banke på træ.
Hvert bank var et tal, og hvert tal gjorde mig tryg.
Uden dem ville jeg være alene.
De kan reparere en krop, men kan de reparere hans hjerne?
Far så grå og fortabt ud, men jeg vidste, han var derinde et sted.
Og jeg var fast besluttet på at få ham igen.
Jeg lavede en aftale med universet, jeg ville opgive alt, jeg holdt af-
- og så ville universet give mig min far igen.
Jeg holdt op med at spise dessert.
Holdt op med gå i biografen.
Holdt op med at se venner.
Holdt op med at bladre i atlasser.
Jeg holdt endda op med at løbe.
Jo mere, jeg holdt af noget, jo mere måtte jeg ødelægge det.
Det eneste, jeg ikke holdt op med, var tallene.
Hvis jeg kunne skippe 43 gange...
Eller fange bolden 23 gange i træk...
Hvis antallet af nedfaldne blade var lig med bogstaverne i fars navn-
- ville jeg måske få ham tilbage.
Jeg blev ved med at tælle og håbe.
Tal.
Trygge.
Pålidelige, perfekte.
Så besluttede mor pludselig, at tre var en for mange.
Smider du mig ud?
Du har ingen venner, du har ikke noget arbejde.
Det er på tide, du flytter.
- Men jeg har det godt her. - Du lyver, og du ved det ikke engang.
Jeg er nødt til at passe ham, det er du ikke.
Den tredje nat havde min matematikbog og jeg fået nok.
Vi kan hjælpe dig med første måneds husleje, jeg har sparet lidt op.
Og far har sin invalidepension.
Hun finder aldrig en lejlighed med et toilet, der er så stærkt som vores.
Pludselig vidste jeg, hvordan uendelighed føles.
Den er virkelig lang.
Mor?
Er det Mona Gray? Det her er ms Gelband.
Jeg var inspektør på din underskole.
Jeg løb på din mor uden for bageriet.
Vores matematiklærer stak pludselig af til Paraguay for at blive revolutionær.
Så fortalte din mor, at du bor i byen-
og er arbejdsløs og har eksamen i matematik.
Du er vores nye matematiklærer!
Jeg husker dig som barn, alle de andre legede i frikvartererne-
- med du sad og lavede regnestykker.
Du er som skabt til jobbet, Mona Gray.
Hvorfor løj du og sagde, at jeg har eksamen i matematik?
- Du må kunne betale din husleje. - Hvorfor? Det var dig, der smed mig ud.
- Måske kan du lide at undervise. - Jeg vil hade det.
Her er den officielle velkomstkomité.
Vi kan lide at tænke på skolen, som liggende i toppen af kurven.
En lærer til hvert fag.
Det gør vel dig til vores helt egen Ms Matematik.
Måske bør vi pifte udsmykningen op.
Med noget livligt, der siger, at matematik er sjovt.
Du begår en fejltagelse. Jeg er ikke nogen lærer.
Ingen er en lærer, før de underviser.
Jeg havde matematik i det her lokale med mr. Jones.
1, 2, 3, 5-
- 8, 13, 21.
Hvem kan give mig det næste tal i det mønster?
- Ms Gray. - 34.
Du har ret!
Han havde altid et tal i voks om halsen.
Tallene var forskellige afhængig af hans humør.
Det var højt, hvis han var i godt humør, og lavere, hvis han var nede.
Mr. Jones humør.
Jeg tænkte på, om han havde de tal, min far havde brug for.
For resten af verden var det bare tal.
Men for os, var de usynlige tegn.
Mr. Jones holdt op med at undervise og åbnede en isenkræmmerbutik.
Jeg var den eneste, der vidste hvorfor.
Han prøvede at hæve sine tal.
Vi taler ikke sammen mere.
Nå, kan jeg regne med dig?
Davs, første klasse.
Jeg hedder ms Gray.
Må jeg kalde Dem mor?
Anden klasse, se på tallene på væggene.
Jeg beder jer.
- Wouv, se. - Cool tal.
Jeg kan lide totallet.
- Jeg kan godt lide nitallet. - Jeg kan lide femtallet.
- Er I tredje klasse? - Ja.
- Hvad hedder du? - Elmer Gravalaki.
Sæt jer ned.
Lad os lege en leg.
Hvad med at i siger navn og jeres yndlingstal.
Av! Han skød mig.
- Hvad hedder du? - Danny O'Mazzi.
Man må ikke skyde folk i hovedet. Stil dig i hjørnet og se på væggen.
Det er uretfærdigt, hvorfor må han det?
Det er ikke en præmie, det er en straf.
Jeg hedder Rita William. Ellen tisser altid, når hun bliver nervøs.
Hun har rent tøj i skabet hos skolesygeplejersken.
Gå bare, Ellen.
Jeg hedder Lisa Venus og mit yndlingstal er en milliard.
- Hvad? - Vi skulle sige navn og yndlingstal.
Ja, følg lige med.
- Og du er? - Ann DiGanno.
Lisa, vælg et tal mellem et og ni.
- Ni, jeg mener to, nej syv. - Syv?
- Jeg vælger syv. - Er der flere frivillige?
Mig. Tag mig.
Jeg hedder Levan Beeze, og mit yndlingstal er et.
Levan og Lisa kom herop og vis jeres tal med kroppen.
- Hvad er summen af Levan og Lisa? - Otte.
- Lusene i hendes hår gav hende svaret. - Jeg har ikke lus.
Ann er sur, fordi hendes forældre skal skilles, min mor er hendes mor advokat.
De skal ikke skilles, de skal separeres.
Levan, samtaler mellem advokater og klienter er fortrolige.
- Hvem vil være nummer otte? - Mig!
Værsgo, Danny.
Hvem vil være plustegnet?
Mig.
Det her er vores første menneskelige ligning.
Hvad siger I til...
Hvad hvis vi...
Hvad med at lave tal i naturen?
En af jer skal tage et tal med hver fredag.
En slags vis og fortæl med tal.
Vi kan kalde det...
Tal og materialer.
- Må jeg begynde? - Godt, Lisa Venus, kom med noget godt.
Jeg er glad for, at du er den nye matematiklærer.
Far!
Far, i dag var min første...
Jeg læste om det her i en bog af en professor i medicin fra Harvard.
Det kaldes: "Sundhedens form".
Kom her, så skal jeg vise dig det.
Iifølge bogen bruger skadede OL-atleter det.
Skaden forsvinder gennem hullet i cirklen.
Det er en troværdig bog. Vil du komme ind?
Kom ind, du kan føle det.
Sæt dig her og træk vejret dybt.
Og luk så det hele ud gennem åbningen.
Træk vejret dybt.
Og pust ud, giv slip på det hele.
Igen, ind og ud.
Hvad foregår der her?
- Det kaldes "Sundhedens form". - Jeg ringer til dr. Wallace.
Den medicin virker heller ikke, og du hjælper ikke.
Det er opfundet af en professor fra Harvard.
Et eksperiment med sukker, der gik skævt.
Det er et værre rod, men ungerne er vilde med det.
De her bliver aldrig fyldt.
- Er det din sorbet? - Nej.
Et sjovt navn ikke? Sorbet.
Det lyder sjovt, når man gentager det. Sorbet, sorbet.
Måske er det ikke så sjovt, men det er et underlig ord. Sorbet.
Er du den nye matematiklærer? Er du ms. Gray?
Jeg hedder Ben, Ben Smith jeg underviser i naturvidenskab.
Hvad tænkte du på med den lektie om stueplanter?
Halvdelen af klassen skal tale pænt til deres planter-
- den anden halvdel skal ikke, og så skal vi sammenligne vækstraten.
Rita Williams mor hørte hende råbe ad bregnen i badeværelset.
"Du er en skamplet for familien!"
"Hvad glor du på, din tyndbenede møgkælling?"
- Hvordan reagerede planten? - Du skal ikke være fræk.
Skal vi diskutere det her på mit kontor, mr. Smith?
Vi er nødt til at diskutere det på dit kontor.
Vi ses, ms. Gray.
Ms. Gray, syvtallet i himlen faldt ned.
Pas på, dit skvat.
- Hvad har hun på? - Det ligner skrald.
Lisa Venus, hvad er det, du har på hovedet?
Det er et IV-drop, mine initialer.
- Det er ikke dine initialer. - Jo, næsten.
- Du er tilbagestående. - Ann!
- Jeg er klar til "Tal og Materialer". - "Tal og Materialer"?
Hver fredag skal vi have tal med fra naturen.
- Eller noget, der ligner tal. - De kan aldrig huske noget.
- Hvordan fanden blev De lærer. - Ind i hjørnet!
- Cool. - Lisa, tal og materialer.
Det her er mit nul. Det stammer fra naturen.
- Det er ikke natur, det er plastik. - Plastik kommer fra naturen.
Det er lavet af mennesker, og mennesker er naturlige.
Nul gange hvad som helst er nul.
127 minus 0 er 127.
Ti milliarder minus nul er lig ti milliarder.
- Flot. - Hvad var flot ved det?
Tak.
- Hvem vil have tur næste uge? - Mig!
Vælg mig, ms. Gray.
Ildfluer er ikke fluer eller insekter, de er biller.
De er overalt, bortset fra Antarktis.
- Hvorfor lyser de? - Først og fremmest for at parre sig.
Hannerne signalerer og venter.
De venter på, at hunnerne...
...svarer.
Venter du på en?
Min moster. Hun kommer altid for sent.
Vil De røre mit drop? Værsgo.
- Hvor fik du det fra? - Min mor.
Hun er syg af kræft og går med en rød paryk.
Gæt, hvilken slags kræft hun har.
- Lungekræft? - Nej.
- Tyktarmskræft. - Nej.
- Mund? Hals? - Nej.
- Bryst? Lever? - Nej.
- Bygspytkirtlen? Blod? - Nej.
- Hjerne? Skelet? Hud? - Nej.
- Hvad er der mere? - Øjencancer.
- Det har jeg aldrig hørt om før. - Det er helt nyt.
Mor er en af de første, hun har mindre end et år tilbage.
Er der noget, jeg kan gøre?
Jeg kan godt lide pirater, men jeg hader Ann DiGanno.
Er De syg?
- Hvad mener du? - Lisa, skynd dig.
Hvis De vil gøre noget for mig, så må De aldrig nogensinde blive syg.
Lisa!
Han har ikke brug for en kardiolog, men en psykiater.
Hvad er der i vejen?
- Mor, hvad er der? - Ingenting, det er fint, kom, vi går.
Ligegyldig, hvor tit jeg spurgte, var svaret altid det samme.
Ingenting.
Lisa bar sandheden som en krone.
Hun lavede smykker af saltopløsning og plastik.
Det eneste, jeg havde, var ordet "ingenting".
Far?
Tillykke, Mona Gray.
- Lad os spise ude som en familie. - Vi er en familie.
Så som en anden familie.
Et bord til tre, tak.
Jeg kan ikke sidde her, det trækker.
Nej, det her er beskidt, længere inde.
Nej, det er lige under airconditioneren.
- Hvad med bordet her? - Der er fint, tak skal du have.
Det er fint.
Nu skal vi hygge os, det er Monas fødselsdag.
Gå hen til isenkræmmeren og køb 2 kg plantejord.
Nej, ikke nu, det er en fest.
Det er en overraskelse. Den kom på din fødselsdag.
Det er magnetterapi.
- Magneter? - Shss.
- Sundhedsstyrelsen må ikke høre det. - Hvorfor ikke?
Fordi de kan konfiskere den.
De kan prøve at fjerne "Sundhedens form."
Mona, gør ikke din far oprevet.
Ms. Gray. Davs.
Er det dine forældre?
Ben Smith. Vi er kolleger. Jeg underviser i naturvidenskab.
- Goddag, jeg er Monas mor. - Mr. Gray formoder jeg.
- Kom, sid ned. - Tak.
Tillader du?
Skaldyrstallerkenen er god og de arme riddere.
- Er du fra sundhedsstyrelsen? - Nej.
Er du herfra?
Den korte version er, at jeg flyttede hertil, da min forlovede-
- fik et job i bogholderiet på hospitalet.
Hun stak af med en mand, en sygeplejerske. De stjal min bil.
Undskyld, det er en tragedie, det gør mig ondt.
Det gør ikke noget, jeg begik en fejltagelse.
Det viste sig, at alle mine beregninger var forkerte.
I hører det sikkert hele tiden, men I to ligner hinanden utrolig meget.
Ja? Alle siger, vi har samme læber.
Ja, uden tvivl.
Hvordan endte du med naturvidenskab?
Jeg har altid villet vide, hvorfor tingene er, som de er.
- Min far påvirkede mig også. - "Jeg vil være videnskabsmand."
- Jeg løber lige det ærinde for far. - Nej, Mona. Vi har ikke...
- Jeg kan hjælpe dig. - En pose på 2 kg.
- Skal jeg gå med? - Det er din fødselsdag.
- Det er Monas fødselsdag. - Tillykke.
Mr. Jones.
Jeg kommer for at vise Dem Panida Tools seneste katalog.
- Jeg har alt, hvad jeg behøver. - Her er mit kort.
De skifter mening.
Ha' en god dag.
Jeg nævnte hans tal første gang, da jeg var ni år gammel.
Goddag, mr. Jones, jeg er glad for, De har det ni gange bedre end i går.
I går var De en toer.
Det er flot af et barn at bemærke det. Du er en god "bemærker".
Bemærke? Jeg kunne vågne og tænke-
"hvis mr. Jones har et lige tal på, griner min far i dag".
"Hvis han har et ulige tal på, virker den nye medicin."
"Han må kende et tal, der hjælper."
Hvis han gjorde, sagde han det ikke, han var endnu en nabo, som så væk.
Så jeg besluttede at overdænge hans bil med fem snese æg hver halloween.
- Goddag, mr. Jones. - Davs, Mona.
Hvorfor går De rundt med tal om halsen?
- Det troede jeg, du vidste. - Vidste?
Vidste hvad?
Jeg gik selv med et usynligt tegn.
Det sagde: Rend mig, hykler.
Jeg skal have den økse.
Det bliver 28 dollars.
Kan du se, hvad vi kan klare, hvis vi holder sammen?
Kan du se, hvad vi kan klare?
Hvorfor gjorde du det?
Hjemme var det en økse. I skolen var det et syvtal.
Med lidt indpakningspapir og lidt lim-
- kunne jeg forvandle mit mareridt til tal og materialer.
- Hvad er der sket? - Jeg har skørbug.
Skørbug? Hvem har sagt det?
- Ann, hvad er der i vejen? - Min tunge er opsvulmet.
Du godeste, din tunge.
- Hvad er der galt med dig, Danny? - Malaria.
- Alarmcentralen. - Vi har en epidemi.
Det er som skoldkopper.
Du kan tage malaria i næste uge. Hvad siger du til det?
- Hvad er symptomerne? - Træthed og hoste, lad mig høre.
Dybt, dybere.
Perfekt, og mavekramper, bøj dig, som om du har luft i maven.
- Sådan? - Ja. Kør på.
Flot, Elmer. Det er som meget luft.
- Hvad laver I? - Vi spiller teater.
Det hjælper børnene til at forstå symptomerne, det er til sygdomslære.
Du... er... fyret!
Du taler dårlig nok til mig, og så fyrer du mig?
- Op med dig, Lisa, du er ikke syg. - Jeg har cancer.
Min mors paryk er lavet af menneskehår.
De havde nogle andre, men man kan se forskel.
Kom, lad os gå.
Vent lidt, jeg har lidt mere cancer.
- Ms. Gray, hvad er det? - Et syvtal.
- Det er en økse. - Det er et syvtal.
- Lærerens kæledægge. - Stop så.
Ann er sur, fordi hendes far har en kæreste.
Min mor er hendes mor advokat, og hun har billeder, der beviser det.
Når du sladrer, må du stå i hjørnet.
Godt... er der nogen, som ved, hvad det her er?
- Et fuglenæb. - En fuglerøv.
Ind i hjørnet med dig!
Lad os forestille os, det er en mund. Munde er altid sultne.
179 er mindre end 255.
Munden vil altid prøve at spise det største tal.
Munden spiser 5.556 fordi det er større.
Det er rigtigt. Tegnene hedder "større end" og "mindre end".
Hvem vil skrive sine egne tal?
Jeg dør af difteri!
Forsvind fra mit klasselokale!
Ikke igen, Ellen.
Falsk sygdom, det er let.
Falsk sygdom er mindre end rigtig sygdom.
- Bilulykke. - Jeg ved ikke, om det kan sammenlignes.
- Jo, man kan. - Jeg overlevede engang et biluheld.
Krig.
- Høj alder er ikke større end krig. - Det her er helt forkert.
Sygdom er det største.
Blodigt mord.
- Min er den største. - Nej.
Man siger, at seriemordere er fra mafiaen, trist, men sandt.
Cancer.
Slagsmål!
Stop I to, eller jeg ringer til jeres forældre.
Hendes mor ville ikke opdage det. De burde styre klassen bedre, ms. Gray.
Husk at lave opgaverne på side 64.
Lisa.
Intet menneske er større end noget andet menneske.
Det passer ikke. De er den bedste lærer på skolen.
- Min far er også syg. - Kommer du ikke for sent til time?
Ohøj, ms. Gelband.
Det må jeg nok sige, Lisa virker glad for dine timer.
Du må skabe et rart miljø.
Men jeg kan ikke regne ud -
- hvorfor hun i går til frokost havde -
- cigaretter, pølse, margarine og en pakke sødemiddel med.
Har du hørt noget lignende?
Det lyder som en temafrokost, en cancertemafrokost.
Du godeste, du har ret.
Gud være lovet for, at hun har et godt stabilt menneske som dig i sit liv.
- Gud være lovet. - Vi ses i aften.
- I aften. - Åbent hus, klokken otte præcis.
- Hold nu op! - Vi må tale med alle Anns lærere.
Lad os tage matematiklæreren til sidst, Ann siger, hun er skør.
Davs, du må være matematiklæreren.
- Jeg er Lisas moster. - Lisa er en af mine bedste elever.
Jeg hadede matematik, men Lisa er en sjov unge.
Det kan ikke vær let for hende lige nu.
Hvad med mig?
Jeg kørte halvvejs gennem landet for at passe hende -
- uden at få så meget som et tak.
Jeg var på vej til at blive ejendomsmægler, nu kan jeg ingenting.
- Måske når hendes mor bliver rask... - Bliver rask?
Hvad for et rumskib er du faldet ned fra?
Undskyld mig.
- Lokkede min forførende sang dig til? - Nej, jeg...
Hvis nogen spørger, er det et naturvidenskabeligt forsøg.
Sfærer.
- Jeg undgår også forældrene. - Jeg med.
Vil det sige, vi er enige om noget?
- Var det et smil? - Nej.
Du ser pæn ud, når du smiler.
- Jeg må tilbage. - Gå ikke, vi gør fremskridt.
Sidst jeg så dig, fyrede du mig.
Tag det roligt, hvis nogen skal fyres, er det dig.
Jeg så det femtal, Ellen lavede af flæsk.
Det gav mig mareridt.
Du fik Lisa til at spille kræftramt.
Ja, jeg ved det.
- Ved du, at hendes mor har kræft? - Det er derfor, hun vælger det.
- Hun er døende. - Ja, det er derfor, hun vælger det.
Vent, vent, vil du prøve?
- Kom nu. - Jeg er ikke en sæbebobleperson.
Hvem er ikke en bobleperson? Bobler er cirkler, det er matematik.
Kom nu, store! Alle elsker bobler.
Første gang jeg så dig, underviste du, og du fik børnene op til tavlen.
Og de...
De poserede som tal. Det kunne jeg lide.
Det var i det øjeblik, jeg vidste, du var noget særligt.
Jeg må tilbage.
- Du klarede det. - Godaften, mr. Smith.
Godaften, ms. Gray.
Der var en kvinde i Texas-
- der skrev alle tallene fra et til en milliard ned.
Det tog nogle år og en masse papir.
- Brugte hun genbrugspapir? - Det ved jeg ikke.
Hvis hun gjorde er det en god historie, ellers er den dårlig.
Du burde bede din moster give dig en bedre madpakke med.
Du kan ikke leve af chips og chokolademælk.
- Jo, det spiser pirater. - Hvad kan du lide ved pirater?
Min far tog mig med til et ægte piratskib, da jeg var helt lille.
Må jeg bo hos dig, når min mor er død?
- Min lejlighed er lille. - Jeg er ikke ret stor.
Det går ikke, det ville være uretfærdigt over for de andre elever.
Jeg kunne jo hjælpe dig med lektierne, og det ville være uretfærdigt.
Det giver mening.
Du er sur.
Undgår du mig, ms. Gray?
Nej.
- Jeg troede, jeg havde tabt noget. - En fjerdegradsligning?
- Snarere et decimalkomma. - Jeg så det, det fløj i den retning.
- Decimalkommaer flyver ikke. - Hvad gør de så?
De hælder.
Du er den mærkeligste kvinde, jeg har mødt.
- Nå... - Nå...
Kom.
Jeg hjælper dig med at finde det hældende decimalkomma.
- Jeg skal i biografen. - Jeg kan ikke lide biografer.
Jeg inviterede dig ikke, men fint nok, du må godt tage med, hvis du vil.
Jeg går ikke i biografen.
Det er skørt, det er som at sige, man ikke lytter til musik.
- Jeg hader musik. - Hvor mange løgne var det? Tre?
- Jeg må hen og købe søm. - Fjerde løgn.
- Jeg hader politifilm. - Nummer fem.
- Det er ikke den femte. - Jo, musikken var nr. et.
Det er fem. Du lyver meget.
Alt ved dig er sjovt. Kom nu med i biografen.
Du kan købe popcorn. Eller hader du også popcorn på skrømt.
Jeg har brug for søm.
Jeg sidder midt på midterste række.
42.
- Hvor skal du hen? - Jeg glemte popcornene.
- Her er rigelig til to. - Men jeg vil have smør på.
- De drukner i smør. - Sæt dig ned.
Sid ned.
Den fyr er bankrøver, men blev taget under sit sidste store røveri.
Politiet har opdaget en seriemorder, der skjuler sine ofre i bankbokse -
- og fylder dem med penge.
Så nu har politiet brug for bankrøverens hjælp.
Hvilke valører er de fyldt med?
Det kan jeg ikke svare på.
Men det er et spændende spørgsmål.
- Det er min tommelfinger, ms. Gray. - Undskyld.
- Stop den snak. - Find en anden plads.
- Det kan du selv. - Det kan du selv.
- Forsvarede du lige min ære? - Hvad?
Mona.
Hvordan vidste du, hvor jeg bor?
Jeg fulgte efter dig.
Men du er hurtig, virkelig hurtig.
Jeg plejede at løbe.
Hvorfor stak du af fra biografen?
Jeg kan genkende kunstneren.
- Hvem lavede den? - Paul.
Det er et ensomt syvtal.
- Hvem lavede vulkanen? - Ellen.
Jeg kan lide den her. Den ser ud som om den er af keramik.
En buket af tal.
Og den her.
Lisa. Et sekstal af øjenvippehår.
- De er ægte. - Det tror jeg.
Jeg kan lide dig.
Jeg har ikke kunnet lide nogen-
- på den her måde i lang tid.
- Hvor længe var du forlovet? - I syv måneder.
Hvilke måneder?
Fra december til juli. Hvorfor?
Det er 1.212 dage, med mindre det var skudår.
- Vidste du det? - Ja.
Jeg skal på toilettet.
Er alt i orden?
Hvad er der galt?
Jeg har ikke lyst.
- Det havde du før. - Nej.
- Hvad lavede du på toilettet? - Vær rar at gå.
Løgnhals.
Klasse!
Jeg hedder ms. Gray, og jeg er skør. Hvem vil herop og være en snotklat.
- Ms. Gray er ikke skør. - Jo, hun er, og det er du også.
- Ann. - De kommer for sent, og jeg har et tal.
- Er det virkelig din tur? - Jeg lyver ikke.
- Se, det er et perfekt tal. - Hvor har du det fra?
Jeg lavede det, 42 plus 5 er lig 48.
Nej, det er ikke, det er 47.
Du har ikke lavet det, jeg ved, hvem det tilhører.
Det er mit, jeg lavede det.
- Smut med dig, Lisa. - Lad hende ikke slippe godt fra det.
Hvad med at vi to går hen til isenkræmmeren sammen-
- og afleverer tallet til mr. Jones. Det vil gøre ham glad.
- Måske giver han dig en belønning. - En belønning?
Jeg vil ikke have en dum belønning, og jeg skal være ude i frikvarteret.
Giv mig det.
Skøre kugle.
Jeg går med.
Jeg går med Dem hen til isenkræmmeren.
Og så kan vi besøge min mor.
Glæder du dig svovlsyreforsøget i morgen? Det bliver sjovt.
- Mr. Smith. - Hvad sker der?
Vil De med hen til isenkræmmeren med os?
Desværre, naturvidenskabsklubben holder møde, og jeg lovede at komme.
Jeg gør, som jeg siger og omvendt. Det er ikke alle, der gør det.
- Men tak for invitationen. - De går glip af noget sjovt.
Mr. Jones?
Hvorfor stod døren åben?
Måske er han taget til fange af pirater.
Denne vej.
- "Han faldt og lo gennem tårer..." - Mor.
Det her er min matematiklærer, ms. Gray.
Er hun en usynlig matematiklærer?
Ms. Gray?
Det her er ms. Gray.
- Vil du have nogle chips? - Aj, aj, styrmand.
Jeg kan godt lide dit hår.
Cancer smitter ikke.
Lisa bad mig køre hende herhen.
Ja, hun er ikke så glad for min søster.
Men hun holder af dig.
Jeg holder også af hende.
Hun siger, hendes far gjorde hende interesseret i pirater.
Nej, Lisa har aldrig kendt sin far.
- Jeg troede... - Vil du se til Lisa fra tid til anden?
Ja, selvfølgelig.
Mr. Jones!
Mor! Far! Har I set mr. Jones?
- Har du set mr. Jones? - Han er væk.
Og jeg kan ikke finde mine bilnøgler.
- Hvem er væk? Mr. Jones? - Nej, din far er væk.
- Hvor er han henne? - Jeg ved ikke, hvor han er.
Og jeg fandt de her bag vaskemaskinen.
Han har gemt dem. Gad vide, hvor længe han ikke har taget sin medicin.
Det var aldrig sket, hvis jeg havde boet her.
Du kan ikke hjælpe ham. Og jeg ved ikke, hvor han er.
- Far. - Han vil ikke flytte sig.
- Far. - Energien er fanget i cirklen.
Den må slippes fri.
- Kom vi tager hjem. - Skal jeg ringe til nogen?
Nej, vi klarer det. tak.
- Hvorfor tog du ikke din medicin? - Fordi den forgifter en.
- Den forgifter min krop. - Nej, den hjælper dig.
Forstår du? Jeg må grave lige her.
Hvis jeg ikke åbner den...
- Vil jeg... - Far...
Lad os tage hjem.
- Vil du ikke se mig rask? - Det er det eneste, jeg ønsker mig.
Jeg har noget med, selvom det ikke er fredag, men det er noget særligt.
Det er fars protese. Ligner den ikke et ettal?
- Må jeg røre? - Den er fed, ikke?
- Den ligner ikke et ettal. - Jo, den gør.
- Hvorfor faldt din fars arm af? - Den blev sprængt i stykker i krigen.
- Skal jeg trække fra, ms. Gray? - Hvad?
- Nej, det er min fars! - Elmer!
Elmer! Giv Danny hans fars arm tilbage.
Elmer!
Aflevér den.
De kan ikke styre klassen, De bliver fyret.
- Ti stille. - Ingen tager sig af dig, Lisa.
- Giv mig armen. - Nej!
Se, ms. Gray.
Jeg skal dividere dig, trække dig fra og gange dig.
Stil dig ved døren.
Og du skal lære at opføre dig ordentligt.
Jeg...
Undskyld.
Lisa!
- Slip mig. - Stop så-
Mor er død, hun døde.
Hvorfor kan jeg ikke også få kræft.
- Det gør mig ondt. - Jeg er træt af at se Lisa optræde.
- Ann! - Jeg hugger hende i stumper og stykker.
Læg øksen fra dig.
- Jeg hugger hende itu. - Nej, du hugger ikke nogen.
Jeg er dødtræt af hende, og jeg er dødtræt af Dem.
Giv mig øksen!
Der kommer et tidspunkt, hvor man ser sig omkring-
- og venter på, at den, der bestemmer, hjælper en.
Og så går det op for en, at man selv er den, der bestemmer.
Man er selv den voksne.
Man er den eneste voksne, der er.
Og man er ikke ret god til det.
Livet er meget, meget sværere end matematik.
Far!
- Jeg fik ni sting. - Jeg fik 27.
- 9 gange 3 er 27. - Det er rigtigt.
- Hvad gør du? - Ligesom Dem.
Jeg plejede at efterligne Dem til frokost.
Bænken lyder ligesom Deres kateder.
Hvorfor gør De det?
Hvorfor?
Jeg gør det, når jeg føler mig...
...ensom.
Det er også derfor, jeg gør det. Jeg vil være som Dem.
Det skal du ikke. Vær ikke som mig.
Men jeg er alene.
Jeg er helt alene.
Som om det ikke var nok, at du bragte en økse med på skolen-
- du løj også om din eksamen. Skam dig!
Du er en vidunderlig matematiklærer-
- men du skal aldrig sætte dine ben i min skole igen.
Mr. Jones?
Hallo?
- Hvad laver I? - Hvad laver du? Forsvind herfra!
- Du er ikke død? - Hvad foregår der?
- Jeg ved det ikke. - Jeg fandt dine tal i hele byen.
- Butikken stod åben, og bilen er væk. - Gå så.
- Hvem er den pige? - Mona Gray.
- Forsvind så! - Skal jeg ringe til politiet?
Du har brug for dine tal.
Hvordan ved du, hvem du er uden?
Jeg kommer om et øjeblik, Andrea. Beklager.
- Hvorfor har du ikke brug for dem mere? - Hvorfor tager du dig af det?
Fordi du er grunden til, at jeg elsker matematik, du lærte mig, at tal er alt.
Jeg så dine tal og lavede en tabel, så jeg kunne sammenligne med dit humør.
Lavede du en tabel?
Vil du sidde ned?
Jeg lod døren til butikken stå åben og solgte bilen på grund af 42.
Hvem tager sig om noget som helst, når man har 42 på?
- Jeg så dig den dag. - En fantastisk dag. Den bedste.
Hvordan blev du 42?
Så indså jeg, at hvis jeg ikke behøvede at være et tal-
- kunne jeg være hvad som helst.
Hvorfor er du pludselig så interesseret?
Du var en væmmelig lille pige, du smed æg på min bil hver halloween.
- Vidste du, det var mig? - Det er klart, men jeg ved ikke -
- hvorfor du gjorde det.
Fordi du ignorerede mig, og du ignorerede min far.
Hvad?
- Du har aldrig spurgt til ham. - Jo, jeg har.
Nej, du har ikke.
En dag legede du i haven, og jeg spurgte:
"Hvad er der sket med din far? Han virker ældet."
Det gjorde jeg.
Du stod i dine grønne gummistøvler og smed sten på træet der.
Jeg spurgte til din far, og du svarede: "Hold kæft, mr. Jones."
Jeg burde have spurgt igen.
Det gør mig ondt.
Måske var du ikke dig selv den dag.
Jeg har vist aldrig været mig selv.
Hvad er der galt med din far?
Han tror, han er ved at dø.
Tror du, han er ved at dø?
Savner du at løbe?
Vil du vide, hvordan jeg kom til skade med benet? Du har aldrig spurgt.
Jeg har overvejet at skære en ny sundhedsform i baghaven.
Men denne gang skal radius være større. Den anden var for lille.
Jeg vil prøve med en større cirkel.
Hvad tror du?
Jeg tror ikke, jeg kan holde dig med selskab længere.
Mit smukke barn, du kan vente i bilen, hvis du vil.
Han forstod det ikke.
Men det gjorde jeg omsider.
Det her kom med posten.
Mr. Smith, hej. Ms. Gray.
Jeg syntes, det virkede ret ordrigt.
Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle skrive.
Lisa insisterede på, at jeg besøgte dig.
- Hvordan har hun det? - Hun er mere stille end før.
Det er jeg ked af.
Du havde ret, jeg løj.
Bare så du ved det, næste gang...
Hvis der kommer en næste gang -
- og jeg siger, jeg skal på toilettet, skal du ikke lade mig gå.
Jeg vil ikke være din toiletvagt, ms. Gray.
Mona, jeg glemte at sige noget.
Jeg løj.
Jeg skal nok være din toiletvagt.
- Jeg har ikke brug for en toiletvagt. - Har du ikke?
- Du må undskylde, jeg pjattede. - Det gør ikke noget.
Tak, fordi du kom tilbage.
Alisha Beeze. Levans mor.
Jeg er advokat, og jeg mener, du har en god sag mod DiGanno-familien og skolen.
Du kan kræve en stor erstatning.
Der er kun en ting, jeg vil have.
Her står, at du, til gengæld for få jobbet tilbage, frafalder stævningen-
- tager eksamen og lover aldrig igen at tage værktøj med ind i klassen igen.
En pen.
Det er så uretfærdigt, jeg kan ikke engang date, når jeg har hende.
Jeg er ikke hjerteløs, det er jeg ikke.
Jeg er bare ikke parat til det her.
Jeg ved, det lyder slemt.
Men jeg vil ikke have hende.
Det vil jeg.
Min fars eventyr havde galt fat i tingene.
Kærlighed betyder ikke, at man skal ofre dele af sig selv.
Helheden er større end summen af delene.
- Hvad ser du? - Se.
Jeg ser.
- Er der nogen frivillige? - Mig! Mig!
Mine løgnespioner er Isabelle, David og Kevin.
Det var 122 frøer i en dam -
- og 57 i en anden. Hvor mange frøer var der i alt?
Det er ikke en god matematikhistorie.
- 179. - Flot.
- Kan du en bedre en? - Lad mig se... Jeg har en.
Der skal være et tretal i og en pirat.